Zdravas Mária,
milosti plná.
Pán s tebou.
Neďaleko Jeruzalema, rok 43 n.l.
MILOSTI PLNÁ.
Pošli odkaz Petrovi... Je čas.
Peter... Peter!
Peter! Peter!
Kam si sa stratil?
Och ... prepáčte.
Bol som niekde inde.
Môžeš sa vyjadriť k tejto veci?
Andrej a ja sme celé týždne počúvali tieto vaše diskusie.
Interpretácia pravdy ...
Môže niekto z vás tu, okrem Andreja a mňa povedať, že bol s Kristom,
keď rozprával o týchto veciach?
Ty vieš, že sme neboli.
A vy viete, že sme vám nerozprávali šikovne vymyslené príbehy
o moci a príchode nášho Pána Ježiša Krista.
My sme boli svedkami Jeho vznešenosti.
Proroctvo nikdy nenachádza svoj pôvod v mysli človeka.
Ale človek rozpráva, čo mu káže Boh, pretože je vedený Duchom.
Rozumiem vašim argumentom. Chápem vaše starosti, ale ...
Nemôžeme riskovať, že budeme tieto veci interpretovať falošne.
Nemôžeme riskovať,
že odvedieme Jeho stádo nesprávnym smerom.
Toto všetko chápeme.
Ale je to už skoro desať rokov, odkedy vás opustil.
Cirkev sa rozrastá.
Naši ľudia potrebujú vedenie...
organizáciu...
Je treba prijať rozhodnutia.
Nemôžeme v tom už ďalej otáľať.
Lebo inak naše stádo odvedú nesprávnym smerom iní.
Ak mi nie je dovolené vysvetľovať,
potom ty musíš vysvetľovať nám, Peter.
Je veľa vecí, ku ktorým nám nedal pokyny.
Ale dal ti autoritu na vybudovanie a vedenie Jeho cirkvi.
Musíš nám dať odpovede!
My ťa budeme nasledovať, Peter.
Ale musíš nám povedať, ktorým smerom máme ísť.
Je mi ľúto, ale musím odísť.
Odísť? Kam?
V stávke sú dôležité veci. Musia sa prijať rozhodnutia!
Cirkev v Ponte na tom závisí.
Ľutujem, ale musím ísť.
Ľúto...
Nechaj to tak. Musíš k nej ísť, Peter.
Ty tu ostaneš?
Choď. Budem pokračovať v rozhovoroch, kým sa nevrátiš.
Ďakujem, Andrej.
Počúvaj teraz, Dom Dávidov!
Nie je dosť skúšať trpezlivosť ľudí,
že obťažujete ešte aj môjho Boha?
Preto vám sám Pán dá znamenie.
Hľa, panna počne a porodí syna a dá mu meno Emanuel.
Ale dal ti autoritu, aby si vybudoval a viedol Jeho cirkev.
Musíš nám dať odpoveď!
Naši ľudia potrebujú vedenie.
...organizáciu... ...cirkev sa rozrastá...
...treba prijať rozhodnutia...
...organizáciu... ... nemôžeš otáľať s rozhodnutiami...
...lebo naše stádo bude zavedené preč inými...
Ak ja nie som oprávnený interpretovať, potom ty musíš interpretovať pre nás.
My ťa budeme nasledovať, Peter. Ale ty nám musíš povedať, ktorým smerom ísť.
Ešte si daj.
Bola to dlhá cesta.
Ďakujem, Sára.
Ako sa má tvoja rodina?
Niekedy si myslím, že chápu situáciu lepšie, než ja.
Ako dlho to už je?
Príliš dlho.
Modlím sa za nich každý deň.
Musíš ich odomňa pozdravovať, keď ich nabudúce uvidíš.
Pozdravím.
Tak, ... povedz mi, čo sa deje vo svete?
Nedostala si môj list?
Dostala.
Ale bola by som radšej, keby si mi to porozprával ty sám.
Hnutie sa stále rozrastá.
Viac nových, s každým učením, s každým uzdravením.
Pavol a Barnabáš obracajú pohanov v Antiochii.
Mám pocit, že je to iba začiatok niečoho...
Boh nás volá do všetkých kútov sveta.
Aj keď rozprávaš o spáse, srdce ti ťaží veľké bremeno, syn môj.
Nechal som Andreja v Ponte.
Sú tam zložité problémy, ktoré potrebujeme vyriešiť.
Zdá sa, že čím dlhšie sú tí ľudia vo viere,
tým viac sa odchyľujú od pravdy.
Hádajú sa o všetkých veciach, ktorým nerozumejú.
Každý deň sú nové... najasnosti v pravde.
A sú to tí, ktorí by nemali nič vyhlasovať.
A čo vyhlasujú?
Sú tí, ktorí tvrdia, že Pán nebol nikdy človekom, iba duchom.
Iní popierajú autoritu Prikázaní
a hlásajú rôzne formy telesných pokleskov.
A sú takí, ktorí popierajú Trojicu a prítomnosť Krista medzi nami.
Sú takí, ktorí tvrdia, že sú Pánovými bratmi, či sestrami, alebo dokonca manželkami.
Bratia a sestry Pána...
Zo všetkých ľudí ja by som o tom mala niečo vedieť.
A potom sú tí, ktorých som učil a ktorí si vyberajú
len tie slová Pána, ktoré im vyhovujú.
Raz som sa v noci prebudil
a pýtal som sa sám seba, či sme urobili niečo zle.
Chcel túto cirkev vybudovať na skale,
ale má iba zmäteného muža, ktorý organizuje, háda sa, filozofuje o význame Jeho slov...
Nie som príliš dobrý v debatách.
Nie som ani filozof.
Myslím, že to je dôvod, prečo si ťa vybral.
Možno je čas na oddych.
Cirkev nemôže oddychovať.
Nie teraz.
Neboj sa,
našla si milosť u Pána.
Duch Svätý na teba zostúpi
a moc Najvyššieho ťa zatieni.
Aj Alžbeta počala syna v jej starobe.
Lebo pre Boha nič nie je nemožné.
Tvári sa, že sa nič nedeje, ale necítila sa dobre.
Niekoľko posledných týždňov bolo pre ňu zložitých.
Je pravda, čo sa hovorí o tvojom úteku z väzenia?
Záleží na tom, čo sa hovorí.
Počula som, že si bol v reťaziach a obkolesený vojakmi, keď si čakal na súd.
Ale uprostred noci sa miestnosť rozžiarila svetlom,
ktoré oslepilo tvojich strážcov a potom zostúpil anjel,
reťaze ti spadli zo zápästí, a anjel ťa vyviedol z väzenia skôr,
než si uvedomili tvoj útek.
Áno. Stalo sa tak, ako vravíš.
Čo sa deje?
Iba ... nebol si prekvapený takýmto zázrakom?
Prekvapujú ťa zázraky?
Áno.
Ale iba som o nich počula.
Možno by som nebola prekvapená, keby som ich videla na vlastné oči.
Pripravím ti izbu.
Ďakujem ti, Sára.
Keď som vládala, kráčala som týmto chodníkom každý deň.
Pomáha mi to pripomenúť si všetko, pre nás urobil.
Dnes ráno som sa prebudila s našim rozhovorom v srdci.
Pamätáš sa, ako to bolo v tých prvých dňoch?
Zástupy uctievačov v chráme sa prišli pozrieť, čo sa deje.
Nechápali čo vidia a počujú.
Pamätáš si svoje nadšenie, keď si ich oslovil?
Pamätám si ten deň.
Pamätám sa, že som si myslel, že sa na nás vyrútia a na mieste nás zabijú.
A predsa sa tak nestalo.
Prišli ich tisícky,
aby sa dali pokrstiť.
Myslel som, .... mysleli sme si, že to nikdy neprestane.
Ľudia prinášali svojich chorých na ulice.
Kládli ich na postele a rohože a dúfali, že aspoň tvoj tieň sa ich dotkne
keď pôjdeš okolo nich.
Žili s pravdou v srdci.
Teraz ... teraz sa snažia žiť s pravdou v hlavách,
snažia sa nachádzať zmysel toho,
čo nikdy nemalo byť pochopené.
Zázraky ich začínajú unavovať.
Snažia sa nachádzať veci zo sveta, až kým ich mysle nie sú vyčerpané.
Žiadajú niečo nové, aj tie najväčšie zázraky ktoré by odhalili celú pravdu.
Krehkosť je osudom ľudstva.
Nikdy nebyť uspokojený,
stále hľadať.
Možno práve to je to, čo Boh pokladá za našu najväčšiu silu.
Diera v našom srdci tak veľká, že iba On ju môže vyplniť.
Muži, o ktorých som hovoril
vedie, čo nám Pán ponúka
a predsa sa nechajú zaviať všade tam, kam fúka vietor.
Čo by si im povedala?
Povedala by som im, že síce poznajú pravdu, ale nepoznajú Jeho.
Zober tento.
Nie je to nádherné?
Keď sa sem vyberiem, aby som si Ho takto pripomenula,
zisťujem, že všetky ostatné ťažkosti v živote zmiznú.
Je tu ozaj nádherne.
Nikomu už nezáleží na takýchto pocitoch.
Chaos vládne, ľudia sú prenasledovaní,...
Chcel by som, aby sa problémy dali vyriešiť prechádzkou.
Nie je to skutočnosť.
Nikdy nepovedal, že to bude ľahká cesta.
Snáď keď si pripomenieš, kde to všetko začalo,
pomôže ti to zistiť, kde to končí.
Majstre, celú noc sme ťažko pracovali,
a nič sme neulovili.
ale pretože si povedal, spustím sieť.
Odíď odomňa Pane, lebo som hriešny človek.
Prepáč, že ťa vyrušujem.
Ale nie, to je v poriadku. Bol som ... niekde inde.
Je to sladký nápoj. Dar od návštevníkov z východu.
Ďakujem.
Sadni si, prosím.
Môžem sa ťa na niečo opýtať?
Samozrejme.
Bola si len dieťaťom
keď sa toto všetko začalo.
Nikdy si sa s Ním nestretla, nikdy si Ho nepočula rozprávať.
Nikdy si Ho ani z diaľky nevidela.
A predsa máš viac viery, než väčšina ľudí.
Ako je to možné?
Moja matka zomrela pri pôrode.
Môj otec čoskoro potom.
Bola som stratená, sama.
Mária ma zobrala do svojho domu.
Starala sa o mňa.
Milovala ma, aj keď nemusela.
Rozprávala mi všetky tie príbehy.
To ma prinútilo veriť.
Keď hľadím do jej očí, keď vidím ako žije,
vtedy viem, že je to všetko pravda.
Vidím Ho v nej.
Počujem Ho vďaka nej.
Matka, ako sa cítiš?
Už to nebude dlho trvať.
Počujem tichý zbor anjelov.
Odkážem ostatným.
Povedala som ti niekedy, aké to pre mňa bolo na začiatku?
Nie. Rád by som to počul.
Bolo to akoby veľmi jasné svetlo, priam z nebeského trónu,
svietilo priamo na mňa.
Nasledovalo ma všade, kam som šla.
A predsa, všade inde bola tma.
Temnota, akú som nikdy predtým nepoznala.
Temnota, ktorú iba toto svetlo mohlo odhaliť.
Bola som taká osamelá v tom svetle...
Ale to svetlo bolo mojou jedinou útechou.
Prečo si to nikomu nepovedala?
Viera nespočíva vo vysvetľovaní vecí.
Je to o žití, dýchaní a kráčaní v tom svetle, ktoré je nad nami.
Ale vo svetle budeme trpieť.
Niekedy budú naše duše stlačené a vysušené až do najhlbšieho jadra.
Budeme zoslabnutí a staneme sa unavenými,
až už nebudeme vládať urobiť ďalší krok.
Svetlo zoslabne na slabučký lúč.
Nič viac, než zrnko piesku na pláži.
Ale to svetlo nikdy nezmizne.
Táto cesta viery prichádza s prísľubom.
S prísľubom, že nikdy nebudeme opustení.
Jozef, syn Dávidov,
neboj sa vziať Máriu domov ako svoju manželku.
Lebo čo sa v nej počalo, je z Ducha Svätého.
Porodí syna a dáš mu meno Ježiš.
Pretože zachráni svoj ľud od hriechov.
Brat... ako sa máš?
Teraz lepšie.
Ako sa má matka?
Už to nebude dlho.
-Peter! -Šimon!
-Bola to dlhá cesta, však? -Áno.
Je dobré opäť vás vidieť.
Poďte. Poďte, prosím.
Ján, chcem sa ti ospravedlniť, že som sa s tebou nerozprával po bratovej smrti.
Musel som okamžite opustiť mesto, ale chcel som byť s tebou.
Bol znovu zjednotený s Pánom.
Musíme sa radovať, brat.
Všetci z nás by mali mať to šťastie, aby zomreli chváliac Pána pred neveriacimi.
Máš pravdu.
Brat Jakub, nech ťa Pán požehná, nech sa raduješ v Pánovej prítomnosti.
Nech nám Pán dá silu, moc a odvahu zomrieť ako si zomrel ty.
-Na brata Jakuba. -Prosím, modli sa za nás.
Ďakujeme.
Sú súrne veci, ktoré musíme prediskutovať.
Všetci sme čítali Pavlove listy.
Od Jeruzalema až do Pontu ľudia žiadajú odpovede.
Obrátení pohania stále porušujú Zákon.
Vedú iných na nesprávnu cestu v mene nášho Pána.
Som si vedomý problémov v Jeruzaleme.
Práve som sa vrátil z Pontu.
Tak teda, čo by sa malo robiť?
Pavol vraví, že tí z pohanov by nemali nasledovať pravidlá a zvyky,
aby obdržali Ducha a boli spasení.
Takže majú dovolené obrátiť sa chrbtom k Zákonu a tradíciám?
Peter, je to poburujúce.
Sám si videl, čo sa stane, ak sa obrátiš chrbtom k zákonu a tradíciám!
Ale Pavol vraví, že tí, ktorí nerozumejú našim zákonom, tradíciám a zvykom,
...nemalo by im byť dovolené, aby počuli Evanjelium?
Je pre nich, tak ako je pre nás.
Ak im naše tradície a zvyky bránia porozumieť,
nie je to prekážka?
Prekážka k čomu, Peter? K svätému životu?
Títo ľudia budú spasení iba Božou milosťou.
Nespasí ich táto milosť bez ohľadu na to, čo robia?
Súhlasím, že neexistuje obmedzená milosť.
Ale čo je milosť, ak zahodíš pravdu?
Vravím vám, bratia, to mi robí starosti!
Musíme byť ostražitejší.
Cítim, že potom by sme sa stali len sloganom, inštitúciou, vedenou podlými ľuďmi,
ktorí budú sledovať osobné výhody.
Alebo by mohli využiť túto záležitosť, aby ubližovali iným,
ako sa to už mnohokrát stalo predtým.
Peter, až ty zomrieš a budeš pochovaný, kto tam bude,
aby udržiaval priamu cestu?
Tak čo chceš, aby sme urobili, Šimon? Aby sme prestali kázať?
Neviem. Ale cítim, že rozdelenie medzi židovskými a pohanskými veriacimi
sa stalo príliš veľkým.
My všetci dodržiavame Zákon ako celok.
Všetci sme boli obrezaní, dodržiavame pravidlá očisťovania,
všetci trávime čas v chráme pri ranných a večerných modlitbách.
Je pravda, že tieto veci už viac nie sú požadované pre spásu, ale
čo pohanom ostane, keď budú čeliť klamstvám nepriateľa?
Alebo budú úplne oklamaní inými lídrami?
Peter, nemôžeš poprieť, že si počul tieto znepokojujúce zvesti
o svojvoľných nasledovníkoch, ktorí zneužívajú naše tajné obrady
na sexuálne zvrhlé stretnutia, dokonca aj obety.
Vidíš, čo sa stane, keď sa obrátia chrbtom k Zákonu a tradíciám.
Chýba im vedomosť o tom, ako žiť každodenný život vo svetle Pravdy.
Netvrdím, že títo ľudia neobdržali Svätého Ducha.
Ale pýtam sa toto:
Čo sa stane, po tom, ako obdržia Ducha
a ako ich môžu naše tradície viesť, aby nezišli s cesty Ducha?
Ak skutočne obdržali Ducha, tak potom prečo by odvrhli Zákon?
Nikdy ho neodvrhli. V prvom rade mu nikdy neporozumeli.
Peter, prosím, čo k tomu máš povedať?
Ako sa to pre každého z nás začalo?
Ako sme sa sem dostali?
Ako sa to pre nás začalo?
Na toto nebol plán.
Staral sa On o zákon?
Staral sa o tradície?
On povedal, že láska je najväčší zákon.
Ja neviem. Ja neviem.
Nepoznám odpovede.
Nemám odpovede pre pontských, nemám odpovede pre Jeruzalem...
Nemám odpovede pre nikoho.
Peter, my ťa milujeme, sme v tomto bratmi.
Počkáme na teba, ale potrebujeme, aby si nás viedol.
Ak sa s tým teraz nevysporiadame
tak potom ktokoľvek s charizmatickým úsmevom
a starostlivo zvolenými slovami
môže zničiť naše rady pre svoj osobný zisk.
A to bude iba začiatok ťažkostí s našou cirkvou.
...nie som dobrý diskutér... ...práve preto si vybral teba...
...počkáme na teba... ...ale potrebujeme, aby si nás viedol...
...Peter.... musíš nám dať odpovede...
Stále sa rozprávaš s Pánom?
Prečo si vstala z postele?
Sadni si, syn môj, sadni si.
Posteľ ma nezachráni.
Môj čas sa blíži.
Nechceli sme ťa prebudiť.
Je veľa počuť v Ponte po tieto dni?
V Ponte, v Jeruzaleme a kamkoľvek ideme.
Teraz vidíš... ...sme stratení.
Myslíš, že ťa Pán opustil?
Peter... On odišiel, aby sme Ho mohli nájsť.
Odišiel, aby sme Ho mohli hľadať.
Neviem, kde hľadať.
Pamätám si Ho ako chlapca v chráme.
Tri dni bolo moje srdce zlomené, lebo som si myslela, že som Ho navždy stratila.
Bolo to akoby som stratila kus vlastnej duše.
Ale keď sme ho našli, rozprával sa s učencami a učiteľmi.
Nebol stratený.
Šiel do domu svojho Otca.
A vedel, očakával, že Ho tam nájdeme.
Počúvaj... v tomto pokoji, v tomto tichu
ma opäť volá do domu svojho Otca.
Ale kam volá teba?
Peter, keď si bol v tichu, kam ťa volal?
Na more.
Volá ma na more.
Majstre, celú noc sme ťažko pracovali
a nič sme nechytili.
Ale pretože Si povedal, spustím siete.
Choď odomňa, Pane, lebo som hriešny človek.
Áno, Pane, Ty vieš, že Ťa milujem.
Pane, Ty vieš, že Ťa milujem.
Pane, Ty vieš všetko. Vieš, že Ťa milujem.
Pochybuješ o sebe po tieto dni, môj synu?
Pýtaš sa sám seba, či máš všetko, čo treba aby si viedol cestu?
Odpoveď je "nie".
Nemáš.
Lebo ty nevedieš, však? Ty nasleduješ.
On už šiel pred tebou.
Cesta už bola určená.
Sleduj ju.
Hľadaj Ho vo všetkom.
A zlyhanie bude nemožné.
Zober to.
Je čas.
Nežiadam vás všetkých, aby ste si tu robili starosti v takú neskorú hodinu.
Ale keď teraz vidím všetky vaše tváre, prináša mi to veľkú radosť.
Možno vás zaujme trocha múdrosti, ktorú vám chcem ponúknuť.
Stále si spomínam na prvý okamih, keď som sa s ním stretla.
Spomínam si na prvý moment, keď som počula anjelove slová.
Aj potom, čo sa mi anjel prihovoril
som bola hlboko rozrušená.
Lebo ako je to možné?
Ale vo svojom srdci som už počula odpoveď.
S Bohom nie je nič nemožné.
Spomínam, že som cítila v sebe viac života, než kedykoľvek predtým.
Bolo to akoby každý deň, predtým som žila akýsi polovičný život.
Stále na svojej tvári cítim slnko z toho dňa,
vôňu stromov okolo mňa...
Vtáci stále spievajú v mojej hlave.
Všetko na svete sa v ten deň zmenilo.
Každý deň som si na ten deň spomínala.
Roky sa míňali...
Zabudli ste, deti moje?
Zabdudli ste, kedy ste prvýkrát ucítili jeho pohľad.
Neschovávate tú chvíľu vo svojom srdci?
Nechránite si to každý deň?
Nesmiete dovoliť ťarche sveta, aby zatienila svetlo, ktoré v sebe nesiete.
Deväť mesiacov Jeho srdce bilo s mojím.
Moje vlastné telo a krv.
Všetko z Neho vo mne a ja v Ňom.
Celý svet po celú večnosť čakal na tú chvíľu, na tú noc, keď sa narodil.
Možno neveríte, že On existuje vo vás rovnakým spôsobom.
Ale povedali ste áno Kristovi.
Nesiete Ho vo svojich srdciach do sveta.
Vaše srdce bije s tým Jeho naveky.
Myslíte, že vaše pochybnosti a strach sú dnes niečím výnimočným?
Nie sú.
Otázkou nie je, či sa budeme trápiť.
Budeme veľa trpieť.
Otázkou je na koho budeme hľadieť v našom utrpení.
Keď zobral chlieb do svojich rúk,
dávajúc seba samého celému ľudstvu,
tieto ruky obrábali drevo deň za dňom.
Boli to tie ruky, ktoré nemotorne hľadali prsník matky,
rovnako ako ste robili vy všetci v nemohúcnosti vašich prvých dní.
Boli to ruky kladené na chorých, aby liečili,
kriesili mŕtvych.
Vydal samého seba od začiatku do konca.
Cez usadený prach a krvavé rany.
Ale pamätejte si toto:
Ak naše srdce bije s Pánom a tie ruky sú našimi rukami,
to samé telo a krv je naše telo a krv,
utrpenie, ktoré trpel Kristus, je aj našim utrpením.
Oh, moje deti ...
Viete ako veľmi som trpela,
keď som ušla do Egypta, s tým maličkým dieťaťom a s Jozefom...?
Viete o tom smútku, ktorý až dodnes okupuje moje srdce, kvôli všetkým
tým deťom, ktoré boli zavraždené, keď sa Herodes snažil zastaviť proroctvo?
Buďte vďační, že ste tam neboli, keď smiech aj plač detí stíchli
a boli nahradené len nárekmi matiek so zlomeným srdcom.
Budeme trpieť, keď budeme kráčať s Pánom.
To je jedna vec, ktorú viem naisto.
Deti moje, vy ste s Ním už trpeli.
Pamätáte, ako sa vaše pochybnosti a strach potvrdili, keď ste ho videli na kríži?
Keď ste ho videli zomrieť?
V tej chvíli som videla samú seba zomierať s mojim synom.
Chápete, že od chvíle keď som zbadala jeho drobné telo v tej jaskyni v Betleheme,
som šla za ním až do konca poznačeného krvou a smrťou?
Keď bol hrob zavalený kameňom, náš svet bol zničený zmätením a pochybnosťami
tak veľkými, že ste mali hlavu v temnote, túžiac, aby to bol koniec vášho života?
Ešte sme mali prach na obuvi a na oblečení z cesty, po ktorej Ho viedli.
Zúrivé výkriky davu zaplnili naše uši.
Stále sme v nose mali zápach krvi,
ktorá Mu tiekla z hlavy, z nôh a z Jeho rúk.
A predsa, tri dni neskôr,
Mária Magdaléna, ktorú nebolo možné utešiť,
ktorá túžila vidieť Ho ešte raz,
našla prázdny hrob.
A všetko bolo obnovené.
Už nikdy Slnko nevyšlo rovnako ako predtým.
Už nikdy ste nepočuli pieseň s rovnakým významom.
Naše oči a uši boli odstránené
a nahradené zrakom a sluchom Pána.
Toto je nádej a život, ktoré sme našli vo vzkriesenom Kristovi.
Keď hľadím na vás všetkých,
všetky moje deti,
je len jedna tvár, ktorú vidím.
Je to Pánova tvár.
Je to tvár môjho syna.
Vzkrieseného, živého a dýchajúceho.
Akoby On sám bol priamo predomnou.
Deti moje,
ak neurobíte nič iné v tomto živote,
zapamätajte si chvíľu, keď sa na vás prvýkrát pozrel.
Vaša duša sa zaradovala, lebo spása bola pri vás.
Tma sa zodvihla, a vy ste uvideli nádherné svetlo.
Zapamätajte si tú chvíľu.
A čokoľvek urobíte, bude oslavovať Pána.
Pokoj nech je s vami.
Nesmúťte kvôli mne.
Tak ako On, ani ja vás nikdy neopustím.
Budem s vami až do konca dní.
Pamätáš, ako sme sa prechádzali vo vrchoch.
Chodili sme hore a dole,
rozprávali sme sa o nádherných veciach...
Och, ako rada by som sa s Tebou znova poprechádzala!
Čakanie skončilo.
Teraz to už bude skoro.
Vystúpi priamo do náruče nášho Pána.
Na tomto svete už nikdy nebude nič podobné.
Nie.
Pamätaj.... toto nie je koniec.
Ďakujeme Ti, Otče,
za sväté víno Dávida, Tvojho služobníka,
ktoré požívame skrze Ježiša, Tvojho služobníka.
Nech Si oslávený naveky.
Ďakujeme Ti, Otče,
za život a to, čo nám bolo oznámené
skrze Ježiša, Tvojho služobníka.
Nech Si oslávený naveky.
Tak ako bol tento chlieb roztrúsený po vrchoch,
potom zmiesený, aby bol jeden,
Tak nech je Tvoja cirkev sústredená zo všetkých koncov sveta,
aby bola jedno.
Tvoja je sláva a moc
skrze Ježiša Krista naveky.
Syn môj, už nemeškaj ani chvíľu!
Daj mi krídla, aby moja duša mohla letieť k Tebe.
Čo teraz?
Urobíme presne to, čo ona.
Budeme si pripomínať veľké milosrdenstvo, ktoré nás sem dnes priviedlo.
Budeme načúvať, nasledovať, dôverovať.
Poď!
Je čas oznámiť svetu Dobrú správu.
Kedysi Si bol vo mne,
svetlo v tmách.
Naše srdcia bili spolu,
nikdy neoddelené, ani v smrti.
Moja vlastná duša sa radovala,
bola zarmútená, potom zdrvená.
Dodrásaná, zakrvácaná,
zabitá a vzkriesená.
Milosti plná.
Titulky z odposluchu: koyabsbk
Nech vás všetkých žehná Pán.